באיזשהו שלב, בוודאי אחרי שתקראו כבר יותר מעשרה מותחנים בסדרת ג'ק ריצ'ר, ייווצר לכם "סלט" בראש, ותתקשו להפריד עלילה מעלילה.
בוודאי אם אתם קוראים נלהבים של "ספרי טיסה" כמו פופ טארטס.
אבל זה בסדר גמור.
כל עוד עלילה חדשה של ג'ק ריצ'ר מגיעה, כמו שעון, פעם בחצי שנה, אין בעיה.
אפשר לשרוד.
"עדיף למות" הוא השני בסדרה מאז שאנדרו צ'יילד, אחיו של לי, הצטרף לכתיבה.
הראשון היה "הזקיף", שפופ טארטס סבר כי היה מאוד מוצלח.
כעת מגיע "עדיף למות", שמתחיל עם תאונת דרכים ואישה שמוטה על ההגה, כשלמזלה הגדול ג'ק ריצ'ר, הגדול גם הוא, עובר במקרה במקום.
ברגל, כמובן.
מכאן מתחילה אחת העלילות המינימליסטיות ביותר בתולדות ריצ'ר, מילולית עלילה שמתרחשת בערך בשלושה מבנים שונים.
כמעט תמיד ריצ'ר מוצא עצמו בעיירה שכוחת אל, וכך זה גם הפעם.
אלא שבדרך כלל הוא פשוט נע לאורכה ולרוחבה של העיירה, לפעמים גם אל היער שבסביבתה, או אל בסיס נטוש שבאזור סמוך לה.
הפעם הוא פועל באזור שניתן להקיף ברכב בדקות ספורות.
גם הסיכונים ממוזערים בהתאם- הוא מנסה לעזור לאישה לאתר את אחיה.
שהסתבך עם ברון פשע מקומי, וכנראה גם במזימת טרור מסוכנת.
ואולי לא הסתבך, אלא התערב מרצונו, כדי לייצר פעולת מחאה.
ואולי הכל מסך עשן.
יהיה הרבה עשן, כשתתקדמו בספר.
בשלב מסוים האישה נחטפת, ומכאן והלאה ריצ'ר מעביר את מוחו למצב פעולה אחד בלבד- להציל את האישה.
לרגעים הוא שוקל להניח לה, ולהמשיך בדרכו, כי היא עזבה אותו וקצת הערימה עליו.
אבל ריצ'ר רודף הצדק לעולם לא יפעל כך.
ולמרבה מזלו של האיש הרע בסיפור, הפעם יש לו שם כמעט אקזוטי- דנדונקר, ריצ'ר נמצא שם כדי לעבור דרך כל ביריוניו, לפענח את כל סודותיו, ובדרך לעזור שוב לדוד סם, בלי להתכוון לכך בכלל.
קצת מצחיק, שאחרי כל פענוחי המזימות הטרוריסטיות ורשתות הפשע הסבוכות , ריצ'ר לא נמצא יותר קבוע על הרדאר של הצבא וסוכניות הביון, אבל היי- אנחנו לפחות נהנים מכל רגע בקריאת הספר הזה, גם אם נדמה שהעלילה מעט "מצומצמת" וחסרת מעוף, כמקובל בספרים קודמים.
עדיין, מדובר במותחן מעולה לטיסה, או לימי שרב קשים , במזגן או בבריכה.
מי שכבר מכיר את ג'ק ריצ'ר, לא ירשה לעצמו לפספס.